Tidligere i Lost:
Mayday! Mayday!
Franskmennene kommer! Jeg har aldri vært så glad for å høre fransk!
- Kan noen snakke fransk? - Hun kan.
"Jeg er alene nå.
Alene på øya.
Vær så snill og kom.
Det andre, de er... De er døde.
Det drepte dem.
Det drepte alle."
- Jeg kan ikke bli her. - Hvor skal du gå?
Noen må gå kysten rundt og kartlegge øya. Se hva som fins der.
Jeg håper vi ses igjen.
- Hva skjer? - Du vet hva som skjer.
- Jeg forstår ikke. Hvorfor? - Det var ditt ansvar.
Men du ga ham bort, Claire.
Nå får alle svi for det.
Så, så! Det er Charlie!
Vent. Vent nå litt!
Det går bra.
Det går bra. Du drømte.
Du gikk i søvne.
Claire, hva skjedde?
Litt av et mareritt.
Hvem sa det var et mareritt?
Når noen knytter neven så hardt
at de kjører neglene en halv centimeter inn,
har de ikke drømt om å ri på ponnier.
- Har du gått i søvne før? - Nei. Jeg tror ikke det.
- Hvordan skulle jeg vite det? - Det tar vi siden.
Jeg hadde en kjæreste som sa at jeg snakket i søvne.
- Hva sa du? - Jeg vet ikke.
Uansett hva det var, likte hun det ikke.
- Hvordan var fødselslegen i Sydney? - Flink. Hun var flink.
Syns hun det var greit at du fløy i tredje trimester?
Ja, jeg var til kontroll en uke før, og hun sa det gikk fint.
- Gikk ultralyden bra? - Frisk og rask.
- Hvordan har du følt deg? - Ok. Ryggen verker.
Det skyldes sikkert at jeg sover på bakken.
Jeg blir svimmel hvis jeg reiser meg for raskt.
Jeg må tisse konstant.
- Spiser du nok? - Villsvin og bananer.
Hvor langt er du på vei?
Hva var datoen da du fant ut at du var gravid?
- Rosa? - Vet ikke ennå.
Tisset du på den?
- Vent litt. - Kanskje du gjorde det feil.
- Jeg kan tisse på en lapp. - Hva er fargen?
Hvor langt tid er det?
6... 66 sekunder. Huff.
- Det er definitivt to striper. - To rosa striper?
Rosa? Nei. Disse er røde.
Hva?
De er rosa.
Stripene... For det første er slike tester ikke alltid nøyaktige.
Nei. Vi trodde jo at onkel hadde testikkelkreft.
- Husker du det? - Ja, han døde jo.
Jo... Nei, mener jeg. Det var feil...
En dårlig diagnose. Dette betyr ikke at du er gravid.
Vi bør ta én til.
Jeg er seks uker forsinket. Seks uker. Det skjer aldri.
Jeg er gravid.
Ok, hør her. Det ordner seg sikkert.
Jeg vet det.
Claire...
Hvis det er dette vi vil, så fikser vi dette.
- Stopp. - Nei, jeg tuller ikke.
- Mamma ville ikke vedkjenne seg meg. - Det gjør hun ikke nå.
Med hva? Mine fem dollar i timen på Fish 'n Fry?
Du er ikke alene om å ha jobb. Jeg har jo kunstmalingen.
Så søtt, men...
- Det er ikke dette vi vil. - Kanskje det er det.
Du vet...
Dette kunne bli...
Jeg vet ikke helt. Det kan bli det beste noensinne.
Vil du virkelig prøve?
Ja.
Claire, jeg elsker deg.
Første gang jeg ser det.
At du står dønn stille, midt på dagen, uten å gjøre noe.
- Utrolig. - Jeg gjør noe.
Å? Hva da?
Jeg synker.
Vannet går ut, tar sand med seg, og man synker.
Jeg gjorde sånn med mamma da jeg var liten.
Ny plan. Du har tenkt å synke deg vekk fra øya.
Sayid ville blitt stolt.
Han har vært borte en uke.
Noe sier meg at han klarer seg.
Hva har du å bestille så langt vekk fra hulene?
Frakter vann ned. Frakter fisk tilbake.
Claire skal føde snart.
Kjære dagbok.
Fremdeles på den helsikes øya.
I dag slukte jeg et insekt.
Hilsen Claire.
Vær så god.
Hva skiller oss fra primitive yankeer hvis vi ikke drikker te?
- Går det bedre? - Det var bare en drøm.
Jeg hadde en drøm.
Jeg kjører buss,
og tennene mine faller ut.
Mamma sitter bak og spiser kjeks.
Det lukter bacon overalt.
Det er rart.
Jeg våkner selvfølgelig ikke av at jeg hyler.
Det går bra, Charlie.
Klart det.
Det er bare...
...at jeg tenker på deg...
...på denne plassen.
Hvor tøft det må være for deg
uten familie og venner.
Jeg tenkte at vi kunne være venner.
Jeg kan være vennen din.
Vi trenger ikke ordne håret til hverandre.
Jeg mener bare...
...at hvis du trenger noen å snakke med,
så er jeg her.
Charlie...
Ok.
- Jeg mente ikke at... - Det går greit, Claire.
Thomas ryddet hele loftet.
- Jeg flytter offisielt inn på tirsdag. - Så bra!
Ja. Han er fantastisk.
- Kanskje vi ikke burde... - Nei.
- Du trekker deg ikke nå. - Det er så teit.
Han er bare synsk, Claire.
Jeg trodde du var med på sånt, med astrologien din.
Ja, men jeg trenger ikke noen til å fortelle meg
hva som skal skje og hvordan jeg skal leve.
Det handler ikke om behov. Dette er for moro skyld.
Med mindre du har flere unnskyldninger...
Jeg må ha hendene dine.
Når fikk du vite det?
- Hva? - Om barnet.
For to dager siden.
Hun har ikke fortalt moren...
Skal jeg ikke si noe til henne?
Hva er det?
Beklager.
Jeg kan ikke...
Hva skulle du til? Hva så du?
- Jeg kan ikke fortsette. - Nei, du skulle til å si noe.
Du må gå. Nå.
Takk skal du ha.
For en gærning.
Hjelp!
Noen prøvde å skade meg! Hjelp!
- Noen overfalt henne! - Hva?
- Han holdt meg! - Hvor gikk han?
- Jeg så ikke... - Hva foregår?
Nettopp nå! Han løp av gårde!
Spre dere og sjekk hulene.
- Vent. - Kom igjen, Hurley.
Kom nå. Vi setter oss ned her.
- Kan du hente litt vann? - Ja visst.
Claire, se på meg. Det går bra. Du er trygg nå.
- Så du ham? - Det var mørkt. Jeg så ingenting.
- Hvor skjedde det? - Han var her!
Jeg sov og så våknet jeg.
Han prøvde å skade barnet mitt!
Han hadde noe som lignet på en sprøyte,
og han stakk meg med den!
Han prøvde å skade barnet.
Det går bra.
Vi har travet rundt hele området.
- Har ingen sett eller hørt noe? - Nei. Alle sov.
Jeg fikk en idé.
Jeg var ute og lette etter en galning sammen med Scott og Steve.
Og det slo meg at jeg ikke vet hvem Scott og Steve er.
- Jeg er ikke med. - Hvis jeg var purk
og noen ble overfalt, ville vi hatt rundspørring.
Banke på dører, finne vitner. Men vi har ingen dører.
Jeg skjønner like lite.
Vi vet ikke hvem som bor her
og hvem som er på stranden.
Vi kjenner ikke engang hverandre.
Jeg heter ikke Hurley, men Hugo Reyes.
Hurley er bare et kallenavn.
Jeg sier ikke hvorfor.
Poenget mitt er at vi må finne ut hvem alle er.
- En folketelling? - Et register.
Navn, hvordan folk ser ut, hvem som er i slekt.
Håndhever vi loven, blir det slutt på overfall.
Virker som noen blir slått eller stukket ned annenhver dag.
Vi må finne ut hvem som angrep henne.
Går det bra?
Alt i orden.
Du kan hvile øynene. Jeg blir her i natt.
Ingen får komme nær.
Jeg går ikke fra deg, Claire.
Det lover jeg.
- Jøss, vi har gardiner. - Jeg vet det.
Jeg føler meg voksen.
- Liker du dem? - Ja. De er fine.
Vet ikke hvorfor jeg forbinder gardiner med å bli voksen.
Det føles vel bare som noe mamma ville gjort.
Sasha ringte.
De skal ut i kveld. De ville vite om vi ble med.
Hva?
Jeg har ikke spist all chipsen. Det er én pose til.
Claire. Jeg kan ikke gjøre dette.
Gjøre hva? Har du hatt en dårlig dag?
Dette fungerer ikke.
- Det visste du godt. - Hva?
Bare så jeg ikke overreagerer,
men gjør du det slutt?
De tre siste månedene har det alltid vært en plan, et ansvar,
et sted vi må dra og noen du må snakke med.
Jeg vil ordne alt, så når barnet kommer...
"Når barnet..." Ja. Det er bare ikke...
Hvis det er sånn nå,
hvordan skal det bli når barnet blir født?
- Men du sa jo vi skulle gjøre det. - Ja.
Ja, nå er det alvor.
Du kan ikke bare ombestemme deg.
Hvordan skal jeg greie å være pappa, Claire?
Hva med malingen? Livet mitt?
Jeg visste at dette kom til å skje.
"Det var det jeg sa." Nå får jeg all fraværende-far-dritten.
Din drittsekk, ikke prøv å rettferdiggjøre det du gjør!
Jeg har ikke gjort noe! Lkke det spor.
Og det har jeg?
Tror du ikke jeg har sett hva du har gjort?
- Unnskyld? - Du skulle liksom bruke p-piller.
- Tror du jeg ble gravid med vilje? - Det bryr meg ikke.
Eller at dette var planlagt? Du er helt forstyrret!
- Det er slutt! - Nei, det er ikke slutt!
- Jeg stikker. - Thomas!
John, ikke sant? John Locke?
Er det folketellingen?
Ja, jeg tenkte at det ville være en god idé
å notere navn og bosted på alle.
Hvem sjekker deg?
Jeg.
Jeg vitset bare.
- Den var god. - Jepp.
Du vet allerede hva jeg heter.
Jeg har levd storparten av livet i Tustin i California.
Kult. Reisens formål?
Grunnen til at du var i Australia?
- Jeg lette etter noe. - På leting.
Den er god.
Noe.
Fant du det?
Nei, det fant meg.
- Noe mer? - Nei, det er bra.
Takk.
Jeg har allerede pratet med deg,
men jeg ville bare komme meg vekk fra ham.
Så du om noen forlot stranden i natt?
Folk kommer og går, men...
Nei, jeg vet ikke.
Hva?
- Jeg vet ikke om det skjedde noe. - Vent. Hva?
Claire fortalte oss at en overfallsmann som
prøvde å gi henne en sprøyte. Det var ingen merker på magen.
Hun har våknet to netter og hylt. Første gang gikk hun i søvne.
Innbilning? Hun var livredd.
Hun sa han ville skade barnet. Hvem ville gjort sånt
- med oss like ved? - Du tror hun lyver?
Nei. Gravide har svært klare...
- Klare. - Angstfylte mareritt.
Du vet liksom alt som foregår med alle?
Hva skal vi gjøre?
Claire har termin om én ukes tid, kanskje to.
Men er hun så stresset
eller får et nytt panikkanfall, kan hun føde for tidlig.
Her ute uten instrumenter, måleapparater og bedøvelse...
Det blir ikke bra.
Det er ikke bare innbilning.
- Hei, Lance. - Unnskyld?
Du heter Lance, ikke sant?
- Ethan. - Ja, det er sant.
Lance er den tynne karen med briller og rødt hår.
Ja, det er lett å ta feil av oss.
Beklager. Mange navn og ansikter.
Trist. Man skulle tro at etter et par uker på øya
med de samme folkene ville man kjenne alle.
- Du har rett. Man skulle tro det. - Vi lager en liste.
Navn, adresser og sånt på de som overlevde.
Du har navnet.
- Greit. Ikke Lance. - Langt ifra.
- Etternavn? - Rom.
- Rom, R-O-M? - Det stemmer.
- Flott. Hvor er du fra, Ethan Rom? - Ontario.
Flottings. Digger Canada. Flotte...
Det burde holde. Takk for det.
- Hva er hensikten? - Ikke noe.
Jeg tenkte bare at det var en god idé.
Claire?
Fant dere ham?
- Nei. - Tenk om han kommer igjen.
Claire...
Situasjonen vi er i,
ulykken, at ingen kommer, denne plassen.
Det kan gjøre folk litt forvirret
og få en til å se ting som ikke er der.
Jeg vet at det føles ekte...
- Jeg skjønner ikke... - Hør her. Barnet er på vei.
Snart.
Og jeg har ikke begrep om hvor nifst det må være.
Men jo mer opprørt du er, desto farligere er det for deg og barnet.
Jeg vil du skal ta disse.
- Hva er det? - Et beroligende middel.
Veldig svakt og vanlig å bruke i slike situasjoner.
Barnet vil ikke komme til skade. Det lover jeg.
Du tror meg ikke.
- Claire... - Du tror dette er innbilning?
Jeg blir overfalt, og du vil gi meg sovepiller?
Det er ikke sove... Det er et svakt beroligende...
- Jeg drar. - Hva? Nei! Claire...
Det var trygt på stranden. Jeg er ikke trygg her.
- Ikke gjør det. Tenk på barnet. - Ikke snakk til meg om barnet.
Jeg er lei av at alle forteller meg hva jeg skal gjøre. Slipp.
Alt i orden?
Hva sa du til henne?
- Ja? - Mr Malkin, vi har møttes før.
- Ja, det husker jeg. - Du ville ikke spå framtiden min.
Jeg håpte du ville gjøre det nå.
Hvis du er synsk, trenger du vel ikke telle dem?
- Det fungerer ikke sånt. - Jeg tullet bare.
Så... hvordan fungerer det?
Jeg vet ikke.
Når gikk han fra deg?
I forrige uke.
Var det derfor du stoppet sist?
Nei. Jeg så noe utydelig.
Og utydelig er ille?
Utydelig er ille.
Derfor stoppet jeg.
Er du sikker på at du vil fortsette nå?
Ja, gjerne.
Jeg kan fortelle at
det er viktig.
- Ok. - Det er avgjørende at du selv
oppfostrer barnet.
Mener du med Thomas? Er han?
Barnefaren vil ikke ta del i barnets liv, heller ikke i ditt.
- Hva er det egentlig du sier? - Hvis noen andre oppfostrer barnet,
noen andre enn deg...
- Barnet er omgitt av fare. - Fare?
Ditt vesen, din sjel,
din godhet må bidra til barnets utvikling.
Hvis Thomas og jeg ikke blir sammen igjen,
kommer jeg til å adoptere bort barnet.
Jeg ville bare finne ut hva som ville gi barnet et best mulig liv.
Barnet vil ikke få et godt liv. Ikke dette barnet, ikke uten deg.
- Jeg kan ikke... - Ingen andre.
Du må ikke la andre oppfostre barnet ditt.
Ok. Flott. Takk for at du tok mine 200.
Ta dem. Miss Littleton, jeg ber deg om å revurdere...
- Jeg kan ikke oppdra det alene. - Du må høre på meg!
Takk for nå og takk for pengene!
Barnet trenger din beskyttelse!
Miss Littleton! Vær så snill!
- Hallo? - Miss Littleton, det er Richard Malkin.
- Herregud. - Hør på meg. Jeg har en plan,
noe som vil gjøre alt mye bedre.
Hold opp med å ringe meg. Det er for sent.
Jeg har møte om adopsjonen i morgen.
Jeg har sagt det i flere måneder, du kan ikke gjøre det.
Det er min sak hva jeg gjør med mitt barn.
Gjør du ikke som jeg foreslår,
blir det svært farlig for...
Det vil bli farlig for deg hvis du ikke slutter å ringe
- midt på natten. - Jeg vet hva du føler inni deg.
Du tviler på avgjørelsen om å gi fra deg barnet.
Jeg ber deg. Ikke gjør det. Hør på planen min først iallfall.
God natt.
- Hvor skal du? - Tilbake til stranden.
- Hva skjedde? Ville Jack? - Jack prøvde å dope meg ned.
Han tror det er innbilning, at det ikke skjedde.
Så for å bevise at du er tilregnelig,
marsjerer du gjennom jungelen helt alene. Bra gjort.
Jeg er ikke gal, Charlie.
Vil du ha mine opplysninger?
Navn: Shannon Rutherford.
Alder: 20. Adresse: Møkkaøya.
Hvor var dere i går kveld?
På stranden.
Hvorfor spør du?
Du er den 20. personen som spør om det.
Hvorfor er alle så redde for å svare på spørsmål?
Kanskje vi ikke er så begeistret over
at du lager din egen patriotlov.
Han er liberaler.
- Hva er hensikten? - Ingenting.
Det var en episode i dalen i går.
- En episode? - Claire, den gravide jenta.
Kjenner dere henne? Hun ble liksom overfalt.
- Hva? - Er det bra med henne?
- Ja, hun er litt oppskaket, men... - Jeg flytter ikke til Voldtektshulene.
Det blir enklere hvis du har passasjerlisten.
Vi krysset ut navnene på de døde da vi brente flyskroget,
så den vil gi full oversikt over resten.
Hva? Er det sant? Hvem har den?
Hvem tror du?
Jeg sier det bare rett ut.
Gjør det, du.
Jeg har hørt at du har passasjerlisten.
Jeg trenger den, og jeg vil du skal gi meg den.
- Sier du det? - Du kan gjøre det du vanligvis gjør
når noen ber deg om noe, og be meg drite og dra.
- Drite og dra? - Eller du kan gi meg den.
Saken er nemlig at du trenger plusspoeng.
Jøss, du vet virkelig hvordan man smigrer folk, Blubba.
Det er medfødt.
Passasjerlisten er i den brune kofferten. Ta den.
- La meg bære bagen din. - Jeg klarer meg.
Jeg vet du klarer det, men la meg bære bagen.
Hvorfor kom du etter meg?
Det er antakeligvis fordi jeg liker deg.
- Hva? - Du liker meg ikke, Charlie.
Du vil bare redde meg pga...
På grunn av dette.
Men jeg klarer meg fint. Jeg trenger ikke å reddes...
Claire? Hva er det?
Claire, hva? Hva er det?
- Var det enda én? - Ja.
Vi må ta tiden på riene.
Ta tiden på riene. Tusen og én, tusen og to, tusen og tre...
Du må roe deg ned. Pust dypt.
- Dæven. - Du må hente Jack.
- Jeg klarer meg. - Jeg går ikke fra deg.
- Jeg kan ta i mot barn. - Gå nå.
- Du vet ikke hvordan... - Hør her.
Jeg vet ikke hvordan, men jeg finner ut av det.
Kan jeg kutte dop, kan jeg ta i mot barn.
La meg forklare. Jeg er junkie. Jeg var junkie. Jeg er dopfri nå.
- Hent Jack! - Akkurat.
Arlene og Joseph tar deg med til Melbourne.
De betaler for opphold og sykehusutgifter.
Vi har funnet leilighet til deg. Det er en flott treroms,
og vi tror du vil få det veldig bekvemt der.
Som sagt, når barnet er født og overlevert til Stewartene,
har du ingen rett til å se barnet igjen.
Du vil ikke kunne korrespondere med barnet.
Arlene og Joseph
bestemmer om de vil fortelle barnet om deg. Forstår du det?
- Ja. - Når du skrives ut fra sykehuset,
vil du få et tilleggsbeløp på 20000 dollar.
Jeg vil bare forsikre meg om at dere skal ta godt vare på barnet.
Selvfølgelig skal vi det.
Du må sette underskrift og dato der jeg har merket av.
Kan dere Catch a Falling Star?
Det er en godnattsang.
"Catch a falling star and put it in your pocket."
Pappa pleide å synge den til meg da jeg var liten.
Tror du dere kan synge den for barnet en gang i mellom?
Klart det.
Den fungerer ikke.
Her.
Jeg...
Jeg... beklager.
- Jeg kan ikke gjøre dette. - Hva? Nei! Nei!
Hva er det? Hva er tilbudet ditt?
- Gudskjelov! Hva heter du? - Ethan. Alt i orden?
Løp til hulene og hent Jack.
- Fortell at Claire... - Går det bra?
Hun holder på å føde. Vær rask. Jeg blir hos henne på stien. Løp!
- Claire! - Her er jeg!
Claire! Jack kommer.
- Hvordan går det? - Det gjør vondt.
Hold meg i hånden. Klem den. Pust.
Pust inn. Pust ut. Bra. Bare pust.
Pust inn. Bra.
- Jeg skulle ikke vært her. - Alle føler det litt sånn.
Jeg vet det. Det er bare...
Noen lovte meg at det ville bli annerledes.
Han tok visst feil.
Ja. Han tok feil.
De fire siste månedene har du fortalt meg
at jeg må oppfostre barnet selv.
Nå gir du meg penger og sier jeg ikke må det?
Jeg fant et par i Los Angeles som gjerne vil adoptere.
Barnet vil være trygt hos dem.
- Jeg har forutsett... - Du har forutsett.
Jeg vet ikke hva jeg gjør her. Beklager.
Jeg vet dette virker tåpelig, slike synske greier,
og jeg skjønner at du må tro jeg er fullstendig gal.
Men dette må skje.
Du gir meg altså 6000 dollar
for å gi barnet til et fremmede par i Los Angeles?
12000. De andre seks får du når du kommer til Los Angeles.
De er ikke fremmede, Claire. De er bra mennesker.
- En synsk person? - Ja, det er litt flaut.
Og så viste det seg at alt var løgn og bedrag.
Eller ikke.
Alt han ville,
var at barnet ikke ble oppfostret av andre.
Kanskje han visste det.
Hvis man virkelig vil det...
Hvis du, hvis han hadde evnen,
og jeg tror enkelte har det...
Kanskje han visste det, Claire.
Jeg kan ikke dra i morgen. Jeg må skaffe...
Det må bli dette flyet. Ingen andre.
De har avtalt å møte deg når du lander. Rute 815.
Rute 815.
Det var ikke noe par i Los Angeles.
Han visste det.
Han visste om flyet,
hva som ville skje...
Herregud, han visste det.
- Føler du at en ny er på vei? - Jeg tror ikke det.
Hvor er Jack?
Du vet, jeg tror...
- Jeg tror det går bra. - Riene?
Kanskje det var den siste.
Jeg håper inderlig at det var den siste.
Jack sa at stress kan forårsake falske rier.
Sikker på at det går bra?
Ingen smerter.
Fødselskrise avverget.
Jeg sa jo jeg skulle ta vare på deg.
- Takk, Charlie. - Ingen årsak.
Tror du at du klarer å gå til hulene?
Jeg lar ikke noe skje med deg.
Vi går.
Sayid.
Hør på meg.
Jeg fant henne. Den franske dama.
Jeg må ha vann.
- Hva skjedde? - Dama på øya...
Jeg måtte komme tilbake. Jeg måtte komme tilbake.
Vi er ikke alene.
- Går det bra? - Ja, han sparket bare.
Her.
Vi har et problem.
Passasjerlisten.
Jack, folketellingen, navnene på de som overlevde.
Alle 46.
Jeg intervjuet samtlige, her og på stranden.
Jeg tok navnene. Én av dem... Én av dem er...
Jack.
Én av dem er ikke på passasjerlisten.
Han var ikke på flyet.
Hei sann.
Ethan, hvor er Jack?
Repair and Synchronization by Easy Subtitles Synchronizer 1.0.0.0